Jasem
Mutlaq

     mutlaqja@ku.edu

# Elliptilised galaktikad

Elliptilised galaktikad on sfäärilised tähtedekogumid, mis meenutavad kujult omajagu kerasparvi. Nende seesmine struktuur on väga lihtne, tähtede tihedus kahaneb järk-järguliselt tihedast keskmest hõreda serva poole ning neid iseloomustab ellipsite suur varieeruvus. Tüüpiliselt on neis väga vähe tähtedevahelist gaasi ja tolmu, samuti noori tähepopulatsioone (kuigi reeglist on, nagu ikka, ka erandeid). Edwin Hubble määratles elliptilisi galaktikaid kui varast tüüpi galaktikaid, sest tema arvates arenesid neist spiraalsed galaktikad (mida ta siis vastavalt nimetas hilist tüüpi galaktikateks). Tänapäeval usuvad astronoomid pigem vastupidist (&st; et spiraalsetest galaktikatest võivad saada elliptilised), kuid Hubble'i kasutusele toodud mõisted "hiline" ja "varane tüüp" on endiselt käibel.

Kunagi arvati, et elliptilised galaktikad on olemuselt väga lihtsad, kuid seegi arvamus on nüüdseks tugevasti muutunud. Osaliselt tingib selle nende hämmastav päritolu: arvatakse, et elliptilised galaktikad on kahe spiraalse galaktika liitumise tulemus. Sellise liitumise arvutisimulatsiooni MPEG-vormingus võib näha NASA Hubble'i kosmoseteleskoobi saidil. (Hoiatus: failisuurus on 3,4 MB.)

Elliptilised galaktikad on suuruse ja heleduse poolest väga mitmekesised, ulatudes hiigelgalaktikatest, mille läbimõõt on sadu tuhandeid valgusaastaid ja heledus triljoneid kordi suurem kui Päikesel, kääbusellipsiteni, mis on vahest veidi heledamad kui tavaline kerasparv. Elliptilisi galaktikaid jagatakse mitmesse morfoloogilisse klassi:

cD galaktikad:

  Hiiglaslikud heledad objektid, mille läbimõõt võib olla ligemale megaparsek (kolm miljonit valgusaastat). Selliseid hiiglasi leiab ainult väga suurte ja tihedate galaktikaparvede keskmest ning tõenäoliselt on nad paljude galaktikate liitumise tulemus.

Normaalsed elliptilised galaktikad

  Tihe objekt suhteliselt suure keskmise pinnaheledusega. Nende hulka kuuluvad hiigelellipsid (gE), keskmise heledusega ellipsid (E) ja kompaktsed ellipsid.

Elliptilised kääbusgalaktikad (dE)

  See klass on tavalistest elliptilistest galaktikatest täiesti erinev. Selliste galaktikate diameeter ulatub ühest kümne kiloparsekini ning nende heledus on tavalistest ellipsitest palju väiksem, mis jätab mulje, nagu oleks nad üpris hõredad. Kuid neile on samamoodi omane tähetiheduse järk-järguline kahanemine suhteliselt tihedast tuumast hajusa perifeeria suunas.

Sfäärilised kääbusgalaktikad (dSph)

  Erakordselt tuhmid galaktikad, mida on täheldatud ainult Linnutee ja võib-olla veel mõne lähedase galaktikarühma, näiteks Lõvi rühma lähedal. Nende absoluutne tähesuurus on kõigest -8 kuni -15. Draakoni sfäärilise kääbusgalaktika absoluutne tähesuurus on -8,6, nii et see on isegi tuhmim kui keskmine kerasparv Linnutees!

Sinised kompaktsed kääbusgalaktikad (BCD)

  Väikesed galaktikad, mis on ebatavaliselt sinist värvi. Nende fotovärvilisus B-V = 0,0 kuni 0,30 tähesuurust, mis on tüüpiline spektriklass A suhteliselt noortele tähtedele. See lubab oletada, et BCD-d on parajasti aktiivselt kujunevad tähed. Neil süsteemidel on ka hulganisti tähtedevahelist gaasi (erinevalt teistest elliptilistest galaktikatest).

&kstars; võib sulle näidata mõningaid elliptilisi galaktikaid, kui kasutad selle objekti leidmise akent (&Ctrl;F). Otsi näiteks NGC 4881, mis kujutab endast hiiglaslikku cD galaktikat Berenike Juuste galaktikaparves. M 86 on normaalne elliptiline galaktika Neitsi galaktikaparves. M 32 on elliptiline kääbusgalaktika, meie naabri, Andromeda galaktika (M 31) kaaslane. M 110 on samuti M 31 kaaslane, mis sarnaneb sfäärilise kääbusgalaktikaga (sarnaneb seepärast, et on mõnevõrra heledam kui enamik sfäärilisi kääbuseid).