<?xml version="1.0" ?>
<!DOCTYPE book PUBLIC "-//KDE//DTD DocBook XML V4.1-Based Variant V1.0//EN" "dtd/kdex.dtd" [
  <!ENTITY kappname "&kde; Quick Start Guide">
  <!ENTITY % addindex "IGNORE">
  <!ENTITY % Czech "INCLUDE">
  <!-- <!ENTITY % ents PUBLIC "-//KDE//ENTITIES DocBook XML General Entity Declarations V1.0//EN"> -->
  <!-- %ents; -->
]>

<book lang="&language;">
<bookinfo>

<title>Úvod do KDE</title>

<authorgroup>
<author>
<surname>Tým KDE</surname>
</author>
</authorgroup>

<date>13/09/2000</date>
<releaseinfo>2.00.00</releaseinfo>

<copyright>
<year>1999</year><year>2000</year>
<holder>Tým KDE</holder>
</copyright>

<abstract>
<para>Základy práce s K Desktop Environment</para>
<para>Quick Start Guide pro KDE</para></abstract>

<keywordset>
<keyword>KDE</keyword>
<keyword>quick start</keyword>
<keyword>úvod</keyword>
<keyword>zběžné seznámení</keyword>
<keyword>první pomoc</keyword>
</keywordset>
</bookinfo>

<chapter id="introduction">
<title>Úvodem</title>

<para>Tento dokument obsahuje stručný úvod do práce s KDE. Seznámí Vás
se základy práce v tomto prostředí a ukáže Vám jeho přednosti, ale ani
zdaleka nepokrývá všechny aspekty práce s KDE a dokonce ani většinu z
nich. Pouze popisuje základní ovládání a nejčastější úkoly.
</para>

<para> Dovolíme si předpokládat, že již znáte nějaké grafické
uživatelské prostředí, jako například: CDE(tm), Geos(tm), GEM(tm),
NeXT(tm), MacFinder(tm), Presentation Manager(tm) nebo
MS-Windows(tm). Proto nebudeme vysvětlovat základy práce s myší nebo
funkce jednotlivých kláves na klávesnici. (Snad s vyjímkou toho, že
klávesa označená na standardní klávesnici jako ALT se pod Unixem
jmenuje typicky MOD. Někdy se to rozlišuje ještě na MOD1 a MOD2, což
je levý, ev. pravý ALT. Neuškodí, když si to zapamatujete. Poznámka
překladatele)</para>

</chapter>

<chapter id="an-overview-of-kde">
<title>Základní přehled o možnostech KDE</title>

<para>Tato část je určena uživatelům, kteří se učí raději zkoumáním,
nebo nemají čas přečíst si celý manuál a potřebují získat jen základní
údaje. Vše, co zde popíšeme, bude v dalších částech popsáno znovu, ale
mnohem podrobněji a s uvedením užitečných zkratek a tipů. Pokud jste
netrpěliví, přečtěte si tuto část, hrajte si a později se vraťte ke
zbytku. Samozřejmě, pokud to ještě budete potřebovat.</para>

<para>Zapamatujte si: KDE je extrémně konfigurovatelné, tento návod
předpokládá standardní nastavení, tedy takové jaké získáte čistou
instalací. Vzhled prostředí se může lišit i podle toho, s jakou
distribucí jste KDE získali, autoři distribucí si KDE modifikují,
třeba přidávají vlastní ikonky do panelu.</para>

<sect1 id="the-kde-desktop">
<title>Pracovní plocha v KDE</title>

<para>Po startu KDE je obrazovka typicky rozdělena na 
tři oblasti:</para>

<itemizedlist>
<listitem>
<para><interface>Panel</interface>  na spodním okraji obrazovky,
používá se pro spouštění aplikací a přepínání mezi virtuálními
obrazovkami. Kromě mnoha dalších ikon obsahuje tlačítko Start, s
ikonou ozubeného kolečka. Kliknutím se ikonka rozbalí do menu
obsahujícího většinu spouštěných aplikací.</para></listitem>

<listitem><para><interface>Task bar</interface> na horním
okraji. Každá spuštěná aplikace bude mít na Task baru tlačítko. Po
jeho stisknutí se bleskově přepnete do zvolené aplikace.</para></listitem>

<listitem><para>A nakonec <interface>pracovní plocha</interface> sama osobě.
 Na ní se umísťují jak okna spuštěných aplikací, tak ikonky a
odkazy, na adresáře nebo soubory. KDE nabízí několik pracovních ploch,
každá má svoje vlastní okna a položky. Mezi pracovními plochami se
přepíná klikáním na tlačítka s čísly na panelu. ("S čísly" je myšleno
"s nápisy" "První", "Druhá" a podobně).</para></listitem>
</itemizedlist>

</sect1>

<sect1 id="ready-set-go">
<title>Připravit, Pozor, Start!</title>

<para>Na tomto místě přinášíme několik tipů do začátků.</para>

<itemizedlist>
<listitem><para>Aplikace se spouští kliknutím na ikonu s
<guiicon>ozubeným kolečkem a písmenem K</guiicon>, (které budeme
nazývat <link linkend="starter">Start tlačítko</link>) a vybráním
požadované položky z menu.  </para></listitem>

<listitem><para> Kliknutím na ikonu s obrázkem domečku se šanonem v
pozadí se zobrazí obsah vašeho domovského adresáře pomocí programu
<application>Konqueror</application>, správce souborů v
KDE.</para></listitem>

<listitem><para>Pokud potřebujete klasický unixový prompt (příkazovou
řádku), klikněte na <menuchoice><guimenu>Start
tlačítko</guimenu><guisubmenu>Systém</guisubmenu><guimenuitem>Terminál</guimenuitem></menuchoice>,
nebo stiskněte
<keycombo><keycap>Alt</keycap><keycap>F2</keycap></keycombo>, což
zobrazí okno, do kterého můžete zadat libovolný příkaz.
</para></listitem>

<listitem><para>Vyberte si v menu položku <guiicon>Ovládací centrum
 KDE</guiicon>, pokud potřebujete změnit konfiguraci.
</para></listitem>
<listitem><para>
Stisknutím
 <keycombo><keycap>Alt</keycap><keycap>Tab</keycap></keycombo>
se můžete přepínat mezi spuštěnými aplikacemi, stisknutím 
<keycombo><keycap>Ctrl</keycap><keycap>Tab</keycap></keycombo>
 mezi virtuálními pracovními plochami.
</para></listitem>

<listitem><para> Používejte <mousebutton>pravé</mousebutton> tlačítko
na myši nad objekty KDE, zpřístupníte si  tím jejich konfigurační menu
nebo jiné užitečné příkazy.</para></listitem>
</itemizedlist>

</sect1>
</chapter>

<chapter id="launching-applications">
<title>Spouštění aplikací</title>

<sect1 id="starter">
<title>S použitím tlačítka Start nebo Panelu</title>

<para>
Na spodním okraji obrazovky naleznete Panel. Pomineme-li ostatní
možnosti, panel je první co byste měli zkusit, když si chcete spustit
aplikaci. Podívejte se na tlačítko vlevo, to s ozubeným kolem. Tomuto
tlačítku budeme nadále říkat 
<guiicon>Start tlačítko</guiicon>. Na horním okraji má malou šipečku,
která znamená, že když na něj klikneme, rozbalí se z něj
menu. Nezapomeňte si to vyzkoušet. Menu, které se zobrazí budeme
nazývat prostě menu. Umožní nám jednoduše spouštět všechny instalované
aplikace.</para>
 
<para><interface>Tip:</interface>
 <keycombo><keycap>Alt</keycap><keycap>F1</keycap></keycombo>
 otevře toto menu také. </para>

<sect2>
<title>Přizpůsobení Panelu vašim potřebám</title>

<para>
Pokud budete potřebovat nějakou aplikaci častěji, můžete si ji přidat
jako tlačítko přímo vedle tlačítka Start. Tlačítko je možné vytvořit
pro další menu, nebo rychlý přístup do části již existujícího
menu. Ukážeme si to na tlačítku, kterým budeme spouštět program
"Hledej soubory". Uděláte to takto
<menuchoice><guimenu>Start</guimenu> <guisubmenu>Nabídka panelu</guisubmenu>
<guisubmenu>Přidat</guisubmenu> <guisubmenu>Aplikace</guisubmenu>
<guimenuitem>Hledej soubory</guimenuitem></menuchoice> (Tímto zápisem
rozumíme, že kliknete na 
<guimenu>Start</guimenu>, potom vybereme "<guisubmenu>Nabídka
panelu</guisubmenu>" (Ten trojúhelníček napravo znamená, že položka
obsahuje další menu) a dále na "<guisubmenu>Přidat</guisubmenu>",
"<guisubmenu>Aplikace</guisubmenu>", a teď už konečně na
"<guimenuitem>Hledej soubory</guimenuitem>".).</para>

<para>Nezapomeňte, že všechny objekty na panelu je možné  přesouvat
příkazem přesuň z kontextového menu. Jednoduše klikněte
<mousebutton>pravým</mousebutton> tlačítkem myši. Vyskočí další menu,
kde je možné vybrat příkaz přesuň. Potom můžete sledovat, jak vybraný
objekt putuje s pohyby myši. Pokud jste s jeho polohou spokojeni,
umístíte ho kliknutím na <mousebutton>levé</mousebutton> tlačítko
myši. Pokud jste si to zkusili, jistě jste zjistili, že kontextové
menu obsahuje i příkaz odstranit, který použijete, pokud se Vám
tlačítko již nelíbí.</para>
	
</sect2>

<sect2>
<title>Kontextová menu</title>

<para>
To nás přivádí k další zajímavé vlastnosti, KDE obvykle nabízí po
 stisknutí <mousebutton>pravého</mousebutton> tlačítka na myši
 <interface>kontextové menu</interface>, a to kdekoliv, kde to má
 smysl.  Nikdy není od věci zkusit kliknout na
 <mousebutton>pravé</mousebutton> tlačítko na myši, pokud nevíte co s
 danou věcí dělat.  I pozadí na obrazovce má své vlastní menu.
 </para>

</sect2>

<sect2>
<title>Další výhody Panelu</title>

<para>
S panelem se vůbec dá dělat spousta zajímavých věcí. Jedna z těch
podstatnějších: pokud máte monitor s nízkým rozlišením, máme pro Vás
funkci skryj a zobraz. Prostě klikněte na malé tlačítko, na kterém je
tečkovaná textura a malá šipečka.
</para>
<para>
Když už jsme u toho: pokud v KDE nevíte, k čemu je to či ono dobré,
prostě nad tím na chvíli podržte kurzor, objeví se popisek, ve kterém je
funkce několika slovy popsána.
</para>

</sect2>
</sect1>

<sect1 id="want-command-line-back">
<title>To je všechno pěkné, ale kde můj oblíbený příkazový
řádek?</title>

<para>
KDE se nesnaží uživatele odvést od mnohdy velice efektivní příkazové
řádky. Můžete sice manipulovat se svými soubory pomocí nástrojů KDE,
ale nemusíte.
</para>

<para>
Jeho autoři vytvořili zcela nový terminál, který se slove
<application>konsole</application>. Spouští se přes známé
<menuchoice><guimenu>tlačítko Start</guimenu>
<guisubmenu>Systém</guisubmenu>
<guimenuitem>Terminál</guimenuitem></menuchoice>. Třeba to bude první
ikona, kterou zatoužíte mít i na panelu.
</para>

<para>
Občas se ale může stát, že potřebujete jen tak zadat příkaz z
 příkazové řádky.  V tom případě je zbytečné startovat nové
 terminálové okno. Stačí jen stisknout<keycombo><keycap>Alt</keycap>
 <keycap>F2</keycap></keycombo> a objeví se malé okénko s příkazovou
 řádkou. Po odeslání příkazu zmizí, ale bude si příkaz
 pamatovat. Pokud ho vyvoláte znovu a stisknete šipku nahoru můžete
 procházet seznamem dříve zadaných příkazů. Tuto funkci jistě znáte,
 běžně se jmenuje historie příkazů (command history).  To ale není
 zdaleka všechno, co toto okénko umí. Pokud do něj zadáte
 <abbrev>URL</abbrev>, zobrazí se jeho obsah pomocí programu
 <application>Konqueror</application>.  A úplně nakonec, pokud zadáte
 <command>man:<replaceable>příkaz</replaceable></command>, kde
 <replaceable>příkaz</replaceable> je jméno Unixového příkazu, zobrazí
 se manuálová stránka zadaného příkazu.
</para>

</sect1>
</chapter>

<chapter id="working-with-windows">
<title>Jak ovládnout okna</title>

<para>Nechme teď panel na chvilku plavat a pusťme si raději nějakou
aplikaci. Třeba výše zmíněné hledání  souborů, abysme se naučili
manipulovat s okny.</para>

<sect1 id="window-what-now">
<title>Mám okno! Jenže co dál?</title>

<para>
Lidé většinou pracují <emphasis>uvnitř</emphasis> oken, ale může se
vám stát, že budete potřebovat s okny manipulovat, jako třeba:</para>

<variablelist>
<varlistentry>
<term>přesunout okno</term>  <listitem><para>kliknutím na jeho
titulkový pruh a tažením umí asi každý. KDE navíc zavádí možnost
stisknout klávesu <keycap>Alt</keycap> a potom kliknout kdekoliv v
ploše okna. To oceníte zvláště tehdy, když se vám povede okno posunout
titulkem mimo obrazovku.  </para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>změnit velikost okna</term> <listitem><para> Opět se může
provést "tradičně" tažením okraje okna, nebo
<mousebutton>pravým</mousebutton> tlačítkem myši kdekoliv v okně, se
současně stisknutou klávesou <keycap>Alt</keycap> </para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>maximalizovat okno</term> <listitem><para> Maximalizací rozumíme
zvětšení okna přes celou obrazovku. Provede se kliknutím na čtvereček
(nebo šipku nahoru, podle vybraného vzhledu) v titulkovém pruhu okna
(vedle X). Pokud je okno maximalizované, kliknutím se zmenší na
původní velikost. Kliknutím <mousebutton>pravým</mousebutton>
tlačítkem myši se okno maximalizuje pouze horizontálně, kliknutím
<mousebutton>středním</mousebutton>  se okno maximalizuje vertikálně.
</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Minimalizovat okno</term> <listitem><para> Minimalizací se okno
sbalí do malé ikonky, která nezabírá na ploše žádné místo. Do původní
velikosti se okno zvětší po kliknutí na jeho ikonu v pruhu
úloh. Minimalizační ikonu naleznete také v titulkovém pruhu okna,
vypadá jako malá tečka.  </para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Přecházet mezi okny</term> <listitem><para> Kromě klasického
kliknutí myší do okna, které má být aktivní, je možné mezi okny
přepínat klávesami <keycombo><keycap>Alt</keycap>
<keycap>Tab</keycap></keycombo>. Později popíšeme další možnosti.
</para></listitem>
</varlistentry>
</variablelist>

<sect2>
<title>Tlačítka v titulkovém pruhu</title>

<para>
Okna v KDE mají standardně několik užitečných tlačítek v titulkovém
pruhu. S jejich pomocí můžete zvládnout mnoho užitečných akcí. Ve
standardní konfiguraci obsahují okna tyto ikony:</para>
 
<para>Na levé straně:</para>
<itemizedlist>
<listitem><para> tlačítko vyvolá menu okna. Jeho vzhled se mění se
spuštěnou aplikací a většinou obsahuje malinkou ikonu spuštěné
aplikace. Z klávesnice se toto menu vyvolá stiskem kláves
<keycombo><keycap>Alt</keycap> <keycap>F3</keycap></keycombo>.
</para></listitem> <listitem><para> sticky tlačítko s obrázkem
napínáčku (tedy toho, co jsou Američané zvyklí používat jako napínáček
na nástěnkách, od našich klasických se to poněkud liší). K čemu že je?
Vysvětlíme obratem, zachovejte nám přízeň!</para></listitem>
</itemizedlist>

<para>Na pravé straně:</para>
<itemizedlist>
<listitem><para>ikonizační tlačítko. Ikonifikované okno není viditelné
na pracovní ploše, ale má položku v pruhu úloh. Může být velmi snadno
opět zobrazeno.  </para></listitem> <listitem><para>>maximalizuj. Ve
srovnání s jinými grafickými prostředími má toto tlačítko zvláštní
funkci: Pokud na něj kliknete středním tlačítkem na myši změní se jeho
velikost jen vertikálně, pokud pravým jen horizontálně.
</para></listitem> <listitem><para> tlačítko pro uzavření okna,
klávesová zkratka je <keycombo><keycap>Alt</keycap>
<keycap>F4</keycap></keycombo>.</para></listitem>
</itemizedlist>

</sect2>

<sect2>
<title>Přepínání mezi okny</title>

<para>
Teď když víte, jak se s okny zachází, sdělíme vám jiné tajemství.  Jak
se mezi nimi přecházet. Na praktické vyzkoušení si musíte otevřít více
oken než jedno, tedy třeba dvě, či tři.
</para>

<para>Většinou je nutné do okna kliknout, aby získalo tzv. focus a
mohli jste s ním pracovat. KDE se ve standardní konfiguraci chová
stejně a toto nastavení se nazývá "Kliknout k aktivaci". V Unixu bývá
však použito jiné nastavení. Nazývá se "Okno pod myší je aktivní" a
můžete si jej zapnout pomocí <link linkend="configure">Ovládacího
centra KDE</link>. To že okno má focus ještě neznamená, že je v
popředí. Můžete klidně psát do okna, které vidíte jen zčásti. Pokud
jej potřebujete dostat do popředí, stačí kliknout na jeho záhlaví nebo
(a to je specialita KDE), můžete stisknout klávesu
<keycap>Alt</keycap> a kliknout <mousebutton>prostředním</mousebutton>
tlačítkem na myši, aby jste okno přesunuli do popředí.</para>

<para>Zde nabízíme několik dalších metod, jak mezi okny
přecházet:</para>

<itemizedlist>
<listitem><para>Vyberte si požadované okno z <emphasis>seznamu
oken</emphasis>. Seznam se zobrazí pokud kliknete
<mousebutton>středním</mousebutton> tlačítkem myši nad pracovní
plochou (v místě, kde skutečně vidíte pracovní plochu, tedy nikoliv
nad nějakým oknem) a nebo klikněte  na panelu na ikonu zobrazující
několik oken (Upřímně řečeno já ji v KDE2 beta 4 nemohu najít).
</para></listitem>  <listitem><para>Stiskněte <keycap>Alt</keycap> a
následně <keycap>Tab</keycap> a s každým stisknutím klávesy
<keycap>Tab</keycap> se přepnete do dalšího okna.</para></listitem>
<listitem><para>Použijte pruh úloh (viz níže).
</para></listitem></itemizedlist>

</sect2>
</sect1>

<sect1 id="using-taskbar">
<title>Pruh úloh (Taskbar)</title>

<para><interface>Pruh úloh</interface> zobrazuje ikony, jednu pro
každé okno na ploše. Standardně je vložen do panelu, ale může být
přesunut kamkoliv jinam, třeba do horní části obrazovky.  </para>

<para>
Pruh úloh je velice užitečný nástroj. Stačí jen kliknout
<mousebutton>levým</mousebutton> tlačítkem myši a požadované okno
vyskočí do popředí. Kliknutí <mousebutton>středním</mousebutton>
tlačítkem přepíná mezi ikonifikovanou a neikonofikovanou verzí okna a
konečně kliknutí <mousebutton>pravým</mousebutton> tlačítkem vyvolá
běžné kontextové menu, téměř stejné jako menu okna.  </para>

</sect1>

<sect1 id="using-v-desktops">
<title>Virtuální pracovní plochy</title>

<para>Tak, a co to bylo s tím "sticky" tlačítkem?</para>

<para>Může se Vám stát, že budete mít na ploše více oken, než místa. V
tom případě máte tři možnosti: </para>

<orderedlist>
<listitem><para>Nechat všechna okna otevřená. (Poněkud
nepřehledné.)</para></listitem> <listitem><para> Ikonifikovat okna,
která nepotřebujete a přepínat mezi nimi klávesnicí
<keycombo><keycap>Alt</keycap> <keycap>Tab</keycap></keycombo> nebo
přes pruh úloh. (Stále ještě nepřehledné a trochu pracné.)
</para></listitem> <listitem><para> A nebo (jak doporučuje 11 z 10
Unixových guru): Dělat přesně to co opravdové operační systémy, když
mají málo paměti. Používat virtuální paměť, nebo v našem případě
virtuální pracovní plochy.</para></listitem>
</orderedlist>

<para>
C je správně! KDE umí obsluhovat několik virtuálních obrazovek a každá
z nich může obsahovat vlastní okna. Můžete mezi nimi snadno přepínat
kliknutím na jedno z tlačítek na panelu. Nebo použijte klávesovou
kombinaci
<keycombo><keycap>Ctrl</keycap><keycap>F1...F8</keycap></keycombo>,
případně
<keycombo><keycap>Ctrl</keycap><keycap>Tab</keycap></keycombo> pro
cyklické přepínání. Pokud najedete s myší k okraji obrazovky a chvilku
ji tam podržíte, přepnete se na vedlejší obrazovku v daném směru.
</para>

<para>
Virtuální obrazovky jsou velice šikovné. Občas se vám ale může stát,
že budete potřebovat jedno okno na <emphasis>všech</emphasis>
virtuálních pracovních plochách. Např. malé okno s hodinami, nebo
chatem. A to je přesně situace, kdy použijete výše zmíněné "sticky"
tlačítko. Sticky tlačítko přišpendlí okno na pozadí, takže bude
viditelné na všech virtuálních pracovních plochách.
</para>

<para>Samozřejmě je to možné použít pro přenos okna na jinou virtuální
obrazovku, ale na to existuje mnohem snazší varianta. Vyvolejte
kontextové menu aktuálního okna a naleznete v něm položku
"<guimenuitem>Na pracovní plochu</guimenuitem>" a pod ní se skrývá
další menu, kde si vyberete požadovanou virtuální obrazovku.
</para>

</sect1>
</chapter>

<chapter id="managing-your-files">
<title>Složky souborů aneb organizace souborů</title>

<para>
Důležitým rozšířením současných okenních správců je metafora pro
adresář - složka. Každý adresář na Vašem disku je reprezentován jednou
složkou. Složka je zobrazena v okně a každý soubor, který obsahuje,
je reprezentován ikonou. Pokud jste někdy pracovali s Macem, Win95
nebo OS/2, jistě víte, o čem mluvím. Pokud je KDE první, co vidíte, tak
si zapamatujte, že existují okna, která obsahují spoustu
ikon. Kliknutím na ikonu v nástrojovém pruhu si můžete zobrazit
nejdůležitější složku, Váš domovský adresář. KDE si pamatuje, které
programy jste měli spuštěné při jeho ukončení, proto takové programy,
které to umožňují, po startu obnoví na stejných pozicích a v případě
složek budou obsahovat stejné adresáře. Tyto služby zajišťuje v KDE
aplikace <application>Konqueror</application> (správce souborů v KDE).
</para>

<sect1 id="using-konqueror">
<title>Používáme <application>Konqueror</application></title>

<para>
První, co po prvním startu KDE uvidíte, je okno obsahující spoustu
barevných ikonek. Je to okno programu
<application>Konqueror</application> zobrazující obsah vašeho
domovského adresáře. Cesta k němu je zapsána v řádce v horní části
okna. Pokud takové okno nevidíte, klikněte si na ikonku s obrázkem
domečku před šanonem.
</para>

<para>Pokud si chcete nějaký soubor otevřít, prostě na něj jednou
klikněte myší. Kliknutím na složku s dvěma tečkami (..) se přesunete
do nadřazeného adresáře. Také si můžete zobrazit stromovou strukturu
disku vybráním položky <menuchoice><guimenu>Okno</guimenu> 
<guimenuitem>Zobrazit strom adresářů</guimenuitem></menuchoice>. 
A do třetice můžete editovat přímo cestu zapsanou v horní části okna.
</para>

<sect2>
<title>Otevírání souborů</title>

<para>
KDE obsahuje řadu aplikací, kterými je možné prohlížet nebo editovat
většinu běžných souborů. Kliknutím na soubor se soubor otevře s pomocí
odpovídající aplikace. Pokud KDE nezná formát souboru, nebo neví, jak
jej otevřít, zeptá se uživatele.
</para>

<note><para><application>Konqueror</application> používá <link
linkend="mime">MIME typy</link> pro propojení aplikací se
soubory. </para></note>

</sect2>

<sect2>
<title>Drag and Drop aneb hezky česky, táhni a pusť</title>

<para>
Pro okopírování nebo přesunutí souboru stačí přetáhnout jeho ikonu na
obrazovku, do jiného <application>Konqueror</application> okna, nebo
nad ikonu jiného adresáře. Po upuštění tlačítka se
<application>Konqueror</application> zeptá, jestli si přejete soubor
okopírovat, přesunout nebo vytvořit pro něj odkaz. Zkuste si to!
</para>

<note><para>Všimněte si, že pokud takto vytvoříte odkaz, KDE vytvoří
symbolický odkaz a nikoliv tzv. pevný odkaz ("hard link"). Pokud
původní soubor smažete, odkaz bude ukazovat do prázdna.</para></note>

<para>Mnoho KDE aplikací drag and drop podporuje. Můžete ikonu
nějakého souboru přetáhnout nad nad okno běžící aplikace a nebo nad
ikonu aplikace, kterou si přejete použít k otevření souboru. Zkuste si to!
</para>

</sect2>

<sect2>
<title>Nastavení vlastností souborů</title>
 
<para>
Pokud potřebujete u souboru nastavit nějaké vlastnosti, třeba práva
uživatelů, klikněte na něj pravým tlačítkem myši a v kontextovém menu
vyberte položku "Vlastnosti".
</para>

</sect2>
</sect1>

<sect1 id="archives-and-networks">
<title>Komprimované soubory a sítě</title>

<para>Ještě nedávno jste potřebovali zvláštní aplikace pro přístup k
souborům na internetu. Tomu je s KDE konec!
</para>

<para>
KDE podporuje technologii, která se jmenuje "Transparentní přístup k
sítí" (anglicky "Network Transparent Access"
(<abbrev>NTA</abbrev>)). To znamená, že se vůbec nemusíte starat o to,
kde je soubor umístěn. KDE pracuje se souborem úplně stejně, když je
umístěn na vašem disku nebo na druhém konci světa..
</para>

<para>
Pokud například chcete pracovat se souborem umístěným na FTP serveru,
prostě si v menu <application>Konqueroru</application> vyberte položku
<menuchoice>
<guimenu>Umístění</guimenu><guimenuitem>Otevřít
umístění</guimenuitem></menuchoice> a zadejte <abbrev>URL</abbrev>
<abbrev>FTP</abbrev> serveru. V okně se zobrazí soubory na něm uložené
a vy můžete soubory přetahovat nebo otvírat stejně jako z lokálního
disku. Pokud soubor přímo otevřete, KDE zajistí, že nemusíte vytvářet
žádnou lokální kopii.
</para>

<note><para>Všimněte si, že <application>Konqueror</application> se na
server přihlašuje jako anonymous, což může omezit práva, která máte k
tam umístěným souborům. Pokud se potřebujete přihlásit pod nějakým
jiným jménem, zadejte <abbrev>URL</abbrev> takto:
</para>
<screen>
<command>ftp://<replaceable>userid</replaceable>@<replaceable>server</replaceable>/<replaceable>adresář</replaceable></command></screen>
<para><application>Konqueror</application> se vás zeptá na heslo a
pokud se přihlášení podaří, budete mít plný přístup k souborům na ftp
serveru.</para></note>

<para>
Pokud jste pod MS-Windows(tm) používali
<application>WinZip</application>(tm), budete jistě potěšeni, že KDE
umí pracovat s tar archivy stejným způsobem. Otevře jejich obsah jako
adresář a vy se můžete v archivu procházet, jako kdyby byl rozbalen na
disku.
</para>
<para>
Obecně se dá říct, že k souborům na Internetu, nebo v archivech, se dá
přistupovat úplně stejným způsobem jako k lokálním souborům, jen s
určitým zpomalením, které vyplývá z omezené kapacity spojení (Pokud je
vaše spojení omezené, ale které není...).
</para>

</sect1>

<sect1 id="using-templates">
<title>Použití šablon pro přístup k aplikacím a zařízením</title>

<para>
Jeden z adresářů umístěných na pracovní ploše KDE se jmenuje
<guilabel>Šablony</guilabel>. Obsahuje mnoho souborů s příponou
<filename>.desktop</filename>, která není vidět. Tyto soubory je možné
použít pro přístup k:
</para>

<itemizedlist>
<listitem><para>Aplikacím</para></listitem>
<listitem><para>Tiskárnám</para></listitem>
<listitem><para>Připojovatelným zařízením (<abbrev>např.</abbrev>
disketám)</para></listitem>  <listitem><para>Internetovým zdrojům
(<abbrev>např.</abbrev> dokumenty <abbrev>WWW</abbrev>,
<abbrev>FTP</abbrev> adresáře)</para></listitem>
</itemizedlist>

<para>Téměř každá položka v menu Start a na Panelu odkazuje na
<filename>desktop</filename> soubor na
disku. <filename>Desktop</filename> soubor říká, jaká se má zobrazit
ikona, jaký soubor se má spustit nebo na jaký soubor ikona
odkazuje. Jakýkoliv <filename>desktop</filename> soubor můžete
přetáhnout na plochu, a tím vytvořit tlačítko pro rychlý start.
</para>

<sect2>
<title>Konfigurace tiskáren</title>

<para>
Můžete si vytvořit ikonu pro jakoukoliv tiskárnu a přetažením souboru
nad tuto ikonu bude soubor vytištěn. A teď si řekneme, jak se to dělá:
</para>

<procedure>
<step><para>Otevřete složku <guilabel>Šablony</guilabel> na pracovní
ploše.</para></step> 
<step><para>Přetáhněte ikonu Program na pracovní plochu. V menu, které se
zobrazí vyberte <guimenuitem>kopírovat</guimenuitem>. 
</para></step>
<step><para>Klikněte na ikonu <mousebutton>pravým</mousebutton> tlačítkem
myši a z kontextového menu vyberte položku
<guimenuitem>Vlastnosti</guimenuitem>.
</para></step>
<step><para>
Na záložce <guilabel>Obecné</guilabel> změňte název na <filename>Název
tiskárny.kdelnk</filename>.
</para></step>
<step><para>
Na záložce <guilabel>Vykonání</guilabel> zadejte do horního řádku
<guilabel>Jméno programu:</guilabel>
</para> <screen><command>
lpr<option>%f</option></command></screen> 

<note><para>
Tento příklad předpokládá, že
pro tisk používáte příkaz <command>lpr</command>, pokud používáte jiný, zadejte jej.
</para></note></step> 
<step><para>
Stále ještě na záložce <guilabel>Vykonání</guilabel> klikněte na ikonu <guiicon>ozubeného
kola</guiicon> a v zobrazeném seznamu si vyberte ikonu <guiicon>tiskárny</guiicon>. (Nebo jinou, podle
nálady.)
</para></step>
</procedure>

<para>A teď již můžete tisknout přetažením souboru nad tuto ikonu.
</para> 
</sect2>

<sect2>
<title>Připojování zařízení</title>

<para>
Unix vyžaduje <emphasis>připojení</emphasis> zařízení dříve, než
je na něj možné přistupovat. KDE umožňuje zjednodušit tuto operaci pomocí
<filename>kdelnk</filename> souborů.</para>

<para>Tady je příklad, jak vytvořit ikonu umožňující připojení
diskety:</para>

<note><para>Mnoho systému umožňuje připojování a  odpojování zařízení
pouze uživateli
<emphasis>root</emphasis>.</para></note>

<procedure>
<step><para>
Otevřete složku <emphasis>Šablony</emphasis> na pracovní ploše.
</para></step>
<step><para>
Přetáhněte ikonu <emphasis>Zařízení</emphasis> na pracovní plochu. V menu, které se
zobrazí vyberte <emphasis>kopírovat</emphasis>. 
</para></step>
<step><para>
Klikněte na ikonu pravým tlačítkem
myši a z kontextového menu vyberte položku <guimenuitem>Vlastnosti</guimenuitem>.
</para></step>
<step><para>
Na záložce <guilabel>Obecné</guilabel> změňte název na <filename>Název
diskety.kdelnk</filename>.
</para></step>
<step><para>
Na záložce
<guilabel>Zařízení</guilabel> zadejte do horního řádku
<guilabel>Zařízení</guilabel>:
<filename>/dev/fd0</filename>.
</para></step>
<step><para>
Klikněte na ikonu <guilabel>Ikona odpojeného</guilabel> a vyberte
ikonu diskety bez zeleného světýlka.
</para></step>
</procedure>

<para>Nyní vložte naformátovanou disketu do mechaniky a klikněte na
právě vytvořenou ikonu.
Rozsvítí se zelené světýlko a můžete na disketu zapisovat nebo z ní číst.
Před vyjmutím diskety klikněte na ikonu pravým tlačítkem myši a vyberte
<guimenuitem>Odpojit</guimenuitem>.
</para>
</sect2>
</sect1>
</chapter>

<chapter id="configure">
<title>Konfigurace KDE</title>

<para>
Pokud se vám něco na KDE
nelíbí, např. chování myši, oken a podobně, můžete si pravděpodobně nastavit
jiné, přijatelné chování. KDE je extrémně konfigurovatelné a můžete změnit
téměř jakoukoliv jeho vlastnost. Oproti jiným Unixovým okenním správcům
přitom není nutné editovat kryptické konfigurační soubory. Samozřejmě pokud
raději editujete přímo konfigurační soubory, můžete. Ale pro ostatní je tu
<application>Ovládací centrum KDE</application>, zvláštní program pro nastavování vlastností KDE.
</para> 

<sect1 id="using-kde-control">
<title>Použití <application>Ovládacího centra KDE</application></title>

<para>
Spusťte si <application>Ovládací centrum KDE</application> z <link
linkend="starter">Menu Start</link>. Zobrazí se okno rozdělené na dvě
části. V levé se zobrazuje seznam konfiguračních modulů.
</para> 

<para>
Pokud na některý
název kliknete, v pravé části se zobrazí konfigurační volby. Kliknutím na
"PLUS" se nabídka rozbalí.
</para>

<para>
Změna konfigurace je celkem přímočará. U každého modulu je k dispozici
tlačítko volající nápovědu, která osvětluje méně zřejmé volby. Každý panel
obsahuje tlačítka <guibutton>OK</guibutton>, <guibutton>Použít</guibutton> a <guibutton>Zrušit</guibutton>, která zajišťují
následující:
</para>

<itemizedlist>
<listitem><para><guibutton>OK</guibutton>
aplikuje nastavení a uzavře konfigurační panel.
</para></listitem>
<listitem><para><guibutton>Použít</guibutton>
aplikuje změny, ale nechá okno otevřené pro další změny.
</para></listitem>
<listitem><para><guibutton>Zrušit</guibutton>
uzavře okno aniž by změnilo nějaké nastavení.
</para></listitem>
</itemizedlist>

<note><para>
Pokud se přepnete do jiného konfiguračního modulu z nabídky v
levém panelu bez kliknutí na tlačítko <guibutton>Ok</guibutton> nebo <guibutton>Použít</guibutton>, budou
všechny provedené změny ztraceny.
</para></note>

</sect1>

<sect1 id="configuration-modules">
<title>Konfigurační moduly</title>

<para>
Tady je krátký seznam konfiguračních modulů:
</para>

<variablelist>
<varlistentry>
<term>Systém</term>
<listitem><para>Obsahuje konfiguraci programu
<application>Dr. Konqui</application> (pomocník, který ošetřuje
havarované programy) a  <application>Správce
přihlášení</application>.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Správce souborů</term>
<listitem><para>Obsahuje konfiguraci správce souborů a vazbu mezi
jednotlivými typy souborů a aplikacemi.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Vzhled &amp; ovládání</term>
<listitem><para>Obsahuje položky, které mají vztah k vzhledu celého
KDE, třeba barvy ovládacích prvků, jazyk, kterým bude KDE komunikovat,
šetřič obrazovky a podobně.
</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Informace</term>
<listitem><para>Zobrazí informace o využití paměti, stavu jednotlivých
dílů počítače a využití zdrojů.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Periferie</term>
<listitem><para>Obsahuje konfiguraci myši a klávesnice.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Individuální nastavení</term>
<listitem><para>Zde můžete nastavit svoji e-mailovou adresu, zemi kde
žijete, jazyk a způsob nakládání s hesly.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Správa napájení</term>
<listitem><para>Pokud máte notebook nebo počítač, který podporuje
šetření energií, zde si můžete hrát. Určitě zde nastavte vypínání
monitoru při delší nečinnosti.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Zvuk</term>
<listitem><para>Zde můžete nastavit jaké zvuky bude KDE vydávat při
svém běhu.</para></listitem>
</varlistentry>
<varlistentry>
<term>Systém</term>
<listitem><para>Zde je možné měnit datum a čas. Root zde může
nakonfigurovat způsoby, jak se můžete do KDE přihlásit.</para></listitem>
</varlistentry>
</variablelist>

<para>Zkuste si to! Najděte si vlastní nastavení a zjistěte jak moc je KDE
přizpůsobivé.</para>

</sect1>
</chapter>

<chapter id="logging-out">
<title>Odhlášení</title>

<para>
Doufáme, že KDE vám poskytlo všechno co jste potřebovali
a že jej již nikdy nebudete chtít opustit. Pokud byste se přeci jenom
chtěli někdy odhlásit, prostě klikněte na ikonu s malým "X" na panelu, nad
ikonou se zámkem. Pokud tuto ikonu na panelu nemáte, prostě vyberte z
menu volbu 
<menuchoice><guimenu>Nabídka start</guimenu>
<guimenuitem>odhlásit</guimenuitem></menuchoice>. </para>

<sect1 id="session-management">
<title>Správa sezení</title>

<note>
<para>
Ten překlad je malinko divný, já vím, ale jak tomu
říkat?
</para>
</note>

<para>
Když se odhlašujete, KDE si zapamatuje všechna nastavení. To není
zas tak překvapivé, to umí kde kdo. KDE jde ale mnohem dále, ono si pamatuje
i jaké aplikace jste měli spuštěné, jaké v nich byly otevřené soubory a kde
se okna nacházela. Tomu budeme říkat <emphasis>Správa sezení</emphasis>. Aplikace, které umí
spolupracovat s KDE, se obnoví na stejném místě, kde byly umístěny při
odhlášení. Kedit si pamatuje, jaký jste editovali soubor a v kterém místě
souboru jste měli kurzor a podobně.</para>

<para>Aplikace, které s KDE spolupracovat
neumí, budou při odhlašování vypsány a KDE vás upozorní, že je nebude možné
obnovit, takže se můžete vrátit a uložit si data v těchto
aplikacích.</para>

<para>
Abyste si vyzkoušeli, jak správa sezení funguje, spusťte si <application>KEdit</application>
(<menuchoice> <guimenu>Nabídka start</guimenu><guisubmenu>Aplikace</guisubmenu>
<guimenuitem>Editor</guimenuitem></menuchoice>), otevřete
si v něm nějaký soubor a odhlašte se. Potom se znovu přihlašte a uvidíte,
<application>KEdit</application> spustí a otevře soubor. <application>KEdit</application>
si dokonce zapamatuje neuložené změny v souboru a umožní pokračovat přesně na
stejném souboru, jako byl před odhlášením.
</para>

</sect1>
</chapter>

<chapter id="kde-an-exciting-journey">
<title>KDE - vzrušující cesta</title>

<para>
Doufáme, že se vám tento krátký návod líbil
a že vám tento unikátní správce umožní pracovat snadněji a rychleji než
kdykoliv předtím.
</para>

<para>
Prosíme mějte na paměti, že projekt KDE není komerční. Je to spíše projekt
udržovaný nadšenci z celého světa. Rádi bychom vás pozvali k účasti na této
unikátní sítí lidí. Pokud jste programátory, můžete nám pomoci psát
aplikace, pokud jste umělci nebo máte zkušenosti s designérstvím, můžete nám
pomoci vytvářet ikony nebo obrázky. A pokud rádi píšete, uvítáme vás s
nadšením v dokumentačním projektu KDP.
</para>

<para>
Jak sami vidíte, je mnoho možností jak pomoci. Jste jednoznačně zváni k
účasti na tomto celosvětovém projektu. Prosíme, navštivte 
<ulink url="http://www.kde.org">www.kde.org</ulink>
a načerpejte další informace.
</para>

<para><emphasis>Vítejte na této vzrušující cestě, </emphasis></para>
<para><literal>Váš KDE Tým</literal></para>
</chapter>

<chapter id="advanced-topics">
<title>Dodatky</title>

<sect1 id="mime">
<title>Mime typy</title>

<para>
KDE obsahuje mnoho
předdefinovaných MIME typů, ale může se stát, že budete potřebovat přidat
vlastní. To můžete udělat přes menu<menuchoice><guimenu>Nastavení</guimenu>
<guisubmenu>Konfigurovat</guisubmenu> <guimenuitem>Asociace souborů</guimenuitem>
</menuchoice> v okně programu <application>Konqueror</application>. </para>
</sect1>

</chapter>
<chapter id="credits">
<title>Na tomto díle se podíleli</title>
<sect1 id="authors">
<title>Autoři</title>

<itemizedlist>
<listitem><para>Matthias Ettrich <email>ettrich@kde.org</email></para></listitem>
<listitem><para>Kalle Dahlheimer <email>kalle@kde.org</email></para></listitem>
<listitem><para>Torben Weiss <email>weis@kde.org</email></para></listitem>
<listitem><para>Bernd Wuebben <email>wuebben@kde.org</email></para></listitem>
<listitem><para>Stephen Schaub <email>sschaub@bju.edu</email> - Editor</para></listitem>
<listitem><para>Robert Williams <email>rwilliams@kde.org</email> - Editor</para></listitem>
<listitem><para>Dan Ohnesorg <email>dan@feld.cvut.cz</email> - Překlad do českého jazyka</para></listitem>
</itemizedlist>

&underFDL;

</sect1>
</chapter>
</book>

<!--
Local Variables:
mode: sgml
sgml-omittag: nil
sgml-shorttag: t
End:
-->
